Kuriren från Genève är här, general.
Den ska levereras till Manfredi personligen.
Skål för pakten.
För våra barn.
För en ny och bättre värld.
Är ni redo att gå vidare med pakten?
NEW YORK - Nutid
Välkommen till Holcroft Associates.
Ett ögonblick.
Noel Holcrofts kontor, det här är miss Wilson.
Han besöker ett bygge och är inte anträffbar.
Ni har samtal från Genève, det är visst viktigt.
Holcroft här.
Färjan till Genève avgår strax från kaj nummer två.
Mr Holcroft...
Jag är Ernst Manfredi, vi talades vid i telefon i går.
Det var vänligt av er att komma ända hit på så kort varsel.
Jag har utomordentligt bra relationer till Chase Manhattan Bank-
-men Rockefeller har aldrig bett mig flyga 600 mil för att ses på en färja.
David är en mycket trevlig herre.
Ni sa att ni hade information som kunde förändra hela mitt liv-
-så jag kollade upp er.
Ni är uppenbarligen en seriös och respekterad bankman-
-så jag flög hit.
Jag ska flyga hem i kväll igen, så låt oss komma till saken.
Det jag har att berätta rör er far.
Okej.
Då menar jag er riktige far, general Heinrich Clausen.
Jag fruktade det, mr Manfredi.
Jag var 18 månader när mor och jag lämnade Tyskland.
Jag ser inte Clausen som min far.
Han har inget med mig, min mor eller mitt liv att göra!
Ska vi ta en promenad på däck?
Höjer man rösten drar man uppmärksamhet till sig.
Låt oss nu gå arm i arm som gamla vänner i hjärtligt samspråk.
När ni hört vad jag har att säga förstår ni-
-varför det vore olämpligt för oss att ses på banken.
Vad vet ni egentligen om Clausen, om jag får fråga?
-Är det verkligen nödvändigt? -Ja, tyvärr.
General Heinrich Clausen var nazist och finansgeni-
-och han hjälpte Hitler.
Det är allt jag vet, och mer än jag vill veta.
Er far var en invecklad person, även om också det är en förenkling.
Jag träffade honom som hastigast mot slutet.
Jag var neutral schweizare och gick i lära på banken.
Jag fick i uppdrag att föra honom till denna färja-
-för förhandlingar mellan honom och min egen far.
Clausen var en av generalerna som vänt sig mot Hitler.
Han plågades av skuldkänslor för alla grymheter som begicks-
-och som han själv gjort möjliga.
På sitt eget sätt försökte han gottgöra det.
Flera miljoner stals från den tyska krigsmakten-
-och en stiftelse upprättades på min bank-
-för att hjälpa offrens efterlevande.
Vad har jag det med mig att göra?
Som Clausens son ska ni vara ordförande för stiftelsen-
-och bestämma hur medlen ska förvaltas.
Jag är arkitekt och inte finansman. Ge pengarna till välgörenhet.
Ni ändrar er nog när ni hör vilka summor det rör sig om.
Mr Holcroft, ni skulle få nästintill fullständig kontroll-
-över 4,5 miljarder dollar.
4,5 miljarder?
4,5 miljoner vore rimligt, men 4,5 miljarder...?
Jag ska hjälpa er att förstå skillnaden.
Det går 60 sekunder på en minut och 3 600 sekunder på en timme.
En miljon sekunder är tolv dagar.
En miljard sekunder är 32 år.
Vad menade ni med "nästintill fullständig kontroll"?
Styrelsen består även av barnen till Erich Kessler och Wilhelm von Tiebolt-
-som var er fars partners i detta anmärkningsvärda projekt.
Alla beslut som rör pengar görs i samråd med dem-
-men ni är såväl stiftelsens ordförande som talesman.
Varför ska just jag vara ordförande?
När pakten slöts hade er mor redan gift sig i England.
Som amerikansk medborgare är ni höjd över all misstanke.
De andra är barn till nazister.
-Känner min mor till det här? -Nej.
Att hitta Kesslers och von Tiebolts äldsta levande barn lär ta tid.
Vi vet varken var de finns eller vad de heter.
Jag tror inte på det här.
Men du vill gärna tro på det.
Ja, det vill jag.
Er far skrev det här brevet till er under krigets sista dagar.
En timme efter att det kom till Genève tog er far och hans kamrater sina liv.
Enligt paktens villkor har det inte öppnats.
Som ni ser har sigillen inte brutits.
Berlin, den 20 april 1945.
Min son, min ende son.
Tänk att jag skriver detta till en man i min egen ålder.
En man jag endast sett som ett spädbarn i sin mors famn.
Jag skriver på engelska eftersom det är ditt modersmål.
När jag skriver detta står mitt älskade Berlin i lågor.
Det tredje riket, som Kessler, Tiebolt och jag så blint tjänade är döende.
Hälsa din mor, om hon fortfarande är i livet-
-att hon hade rätt och att jag hade fel.
Berätta för henne att jag försöker gottgöra allt genom dig.
Men var försiktig.
När du får detta brev kommer vissa personer-
-och kanske sammanslutningar som ännu inte finns-
-att känna till pakten och försöka stoppa dig till varje pris.
Ta hand om bilen, Leger.
Du kommer att behöva såväl mod som klokskap-
-men jag räknar med dig.
Jag är din far och du är min son.
Jag må ha brustit i klokskap-
-men historien ska visa att jag inte saknade mod.
Familjen Manfredi har varit finansgenier i flera generationer.
Lita på dem och på sönerna till Kessler och von Tiebolt-
-som nu gör mig sällskap på färden till Valhall.
Det är nu dags för er att reparera den skada era fäder har orsakat.
Det här är vår pakt.
Det är en hedervärd pakt och en hedervärd sak jag nu ber dig om.
Det är din far Heinrich Clausens sista önskan.
-Vad hände? -Världen är full av galningar.
Jag vill åka till flygplatsen, det finns en person som bör se det här.
Ja, det är hans handstil.
Men det innebär inte att det är sant.
Han var en inbiten lögnare.
Du vill väldigt gärna att det ska vara sant, eller hur?
Men det är nåt som inte stämmer.
Pengarna finns på banken, en enorm summa pengar.
Clausen stal dem från nazisterna för att gottgöra sina gärningar.
Jag var gift med honom, Noel, och kände honom väl.
En sån här omvälvande förändring vore omöjlig.
Jag tror inte på det.
Visst var han ett geni, men också en galen fanatiker precis som alla andra.
Han trodde verkligen att han hjälpt till att skapa det tusenåriga riket.
40 år är lite i jämförelse.
Jag vill inte att du ska ha nåt med det här att göra.
Det du säger går inte ihop.
Det finns 4,5 miljarder på banken-
-och min far gav mig fria händer att använda dem till gottgörning.
Von Tiebolt och Kessler var nazister, vi vet inget om deras barn.
Dokumentet är ogiltigt tills jag skriver under-
-och sen kan inga pengar användas utan mitt medgivande.
Kessler och von Tiebolt är bara mina rådgivare-
-om jag inte skulle dö innan 43 års ålder, vilket jag inte verkar ha gjort.
Du är ju arkitekt, Noel.
Att ha ansvar för fyra miljarder är ett livstidsuppdrag.
Det är inget dåligt sätt att tillbringa livet på.
Med så mycket pengar kan man åstadkomma mycket gott-
-och New York klarar sig säkert utan ett kontorshus till.
Jag kan inte hindra dig, men jag ber dig med hela mitt hjärta.
Nej, du kan inte hindra mig.
Jag älskar dig, så försök inte göra det.
-Ingen får komma in. -Jag bor här.
-Vad heter ni? -Noel Holcroft, lägenhet 10D.
Ett ögonblick.
Mr Holcroft? Ni kan komma in.
Jag är kommissarie Miles. Har ni varit bortrest?
Jag har varit utomlands och kom hem för två timmar sen.
Då förstår jag om ni är trött, men en man har mördats här.
Jag ska inte uppehålla er länge, men känner ni nån vid namn Peter Baldwin?
Nej, det gör jag inte.
-Är ni säker på det? -Helt säker.
Kan ni tänka er att ta en titt på kroppen?
Ni kanske känner igen honom.
-Hur blev han mördad? -Han blev strypt av ett proffs.
Mr Sussman från bygget har ringt och han är rasande.
Skulle inte vi äta middag i kväll, Noel?
Jag heter Peter Baldwin och jag måste prata med er omgående.
Ring mig på St Regis Hotel så fort ni kommer hem. 723 4100.
Det är mycket brådskande.
-St Regis Hotel. -Jag söker Peter Baldwin i rum 411.
Ett ögonblick.
Jag beklagar, mr Baldwin har checkat ut.
Tack.
Både Sussman och mr Condon själv har ringt, mr Holcroft...
Det är Peter Baldwin igen.
Eftersom ni inte har kommit hem försöker jag förklara på svararen.
Vi har följt efter er för att skydda er.
Det var nära ögat vid färjan och ni svävar i fara.
Ni måste söka upp von Tiebolts dotter Helden som bor i London.
Min kollega Leighton väntar på dig på Trafalgar Square klockan 17-
-i fyra dagar framöver.
Försök inte hitta honom, han kommer att hitta dig.
Jag ska försöka träffa dig, men om nåt inträffar ska du förstöra bandet.
Det här är Bernie Sussman...
Miss Wilson...
Jag mår bra.
Kan du boka en biljett till London åt mig?
Så träffas vi till sist, mr Leighton.
Så olydig ni är, mr Holcroft.
Det kan vara hälsovådligt att tala med främlingar.
Ni fick instruktioner om att inte försöka hitta mig.
I vår bransch är instruktioner livsviktiga.
-Leighton? -Just det.
Leighton, brittiska militära underrättelsetjänsten.
Ni får ursäkta, jag är virrig av allt flygande-
-men jag kände igen honom.
Han har följt efter mig, så jag antog att han var ni.
I mitt yrke brukar vi säga att antaganden är fiaskots moder.
Han var med på färjan till Genève.
En man mördades på kajen och han sprang förbi med blodiga kläder.
Han brukar vara försiktigare.
Han kallar sig Beaumont och är en av världens bäst avlönade yrkesmördare.
-Varför griper ni honom inte? -Det skulle jag gärna göra.
Men ett skottdrama på Trafalgar Square vore otänkbart.
Kom nu. Miss Tennyson, född von Tiebolt, väntar på oss-
-och det lurar många lömska typer här.
Som tur är lyder de flesta under mig.
-Ni träffade visst aldrig Baldwin? -Han låg död i vestibulen när jag kom.
Stackars Peter och vad obehagligt för er.
-Vilken förfärlig bransch vi har. -Det är inte min bransch!
Första bänkraden till höger.
Själv är jag inte religiös, men i ert ställe skulle jag passa på att be.
Lägg gärna ett gott ord för Peter också.
Det tjänar inget till att hänga läpp.
In med er nu.
-Vänd er inte om. -Ursäkta?
Vänd er inte om!
Var tyst och lyssna.
Det här kan nog verka överdrivet, men vi måste vara försiktiga.
För tre dagar sen gömde jag mig 40 våningar över marken i hagelstorm-
-för en galen byggnadsentreprenör.
Jag kände mig säkrare då, så vidta alla försiktighetsåtgärder ni vill.
-Ni är uppenbarligen amerikan. -Ja, men född i utlandet.
Heinrich Clausen var min far, men jag heter Holcroft.
Wilhelm von Tiebolt var min far, men jag heter Tennyson.
-Kände ni Peter Baldwin? -Jag vet vem han är.
-Sa ni "kände"? -Ja, han blev mördad.
-Känner ni till Manfredi och pakten... -Blev Baldwin mördad?
-Ja. Har ni några syskon? -En storebror, Johann.
Hur får jag tag på Johann?
Herregud, Baldwin har blivit mördad... Vi kan inte prata här!
-Det här var inte min idé. -Titta inte hit!
Jag brukar inte träffa folk i kyrkor.
Kan vi prata nån annanstans? Jag kan bjuda på ett glas.
Det är redan ordnat, men vi får kan inte gå härifrån ihop.
Ta sidodörren ut och gå runt hörnet.
Är det verkligen nödvändigt?
Det finns personer som anser det och ni får snart träffa en av dem.
Mr Holcroft!
Vill ni vara vänlig att sätta er i bilen?
-Kör, jag berättar vart vi ska. -Ursäkta?
Ratten är där och bilen är automatväxlad.
-Jag kan inte köra bil. -Alla kan köra bil.
Det är ingen vits att köra i New York, trafiken är förskräcklig.
Inser ni att er inkompetens utgör en fara för våra liv? Ut med er.
En vän påstår att det tar en timme från 42nd Street till hans landställe-
-men på en timme kommer man inte längre än till 43rd Street.
Jag ber om ursäkt, mr Holcroft.
Mitt liv är som sagt i fara.
Mr Leighton och de andra försöker skydda mig.
Om MI5 verkligen är så måna om ditt liv-
-hur kan de då släppa iväg dig ensam med mig?
Tänk om jag är en av skurkarna.
Det hade varit mycket förargligt.
Vilken hejdlöst obekväm resa.
Vi borde ha större bilar, eller mindre agenter.
Men det tillhör jobbet, jag ska inte knota.
-Känns det bättre? -Mycket.
Låt oss gå in, mr Holcroft. Herr Oberst väntar.
-Vem är Herr Oberst? -Min arbetsgivare.
Leighton och fröken Tennyson är här med gästen nu, Herr Oberst.
God afton, Herr Oberst.
God kväll, Herr Oberst. Det här är mr Holcroft.
Jag ber om ursäkt för sättet ni fördes hit på-
-men till och med i våra inflationsrika tider är 4,5 miljarder dollar mycket.
Folk kan bete sig väldigt illa vid blotta tanken på så mycket pengar.
God kväll, Herr Holcroft. Slå er ner.
-Talar ni tyska? -Nej.
Nej, varför skulle ni göra det?
Oberst betyder överste.
Det är inte min militära grad utan ett kodnamn.
Jag anstränger mig för att behålla lugnet-
-men om jag inte får veta vad jag gör här...
Jag ska vara koncis, mr Holcroft.
Ni är här för att lova mig att de 4,5 miljarderna-
-inte används till något jag inte samtycker till.
Såvitt jag vet är ingen Herr Oberst omnämnd i pakten.
Hur känner förresten ni till det här?
Så mycket pengar förblir inte obemärkta ens på en schweizisk bank.
Summan är känd till minsta cent-
-av det brittiska och det amerikanska skatteverket, av ryssarna...
...och i allra högsta grad av vår organisation.
Jag är ordförande för Wolfsschanze.
Vår uppgift är att se till att det tredje rikets fasor-
-aldrig upprepas någonstans i världen.
Gör en gammal man en tjänst, Herr Clausen.
Försäkra mig om att ni inte är nynazist-
-att ni inte är nynazisternas ledare-
-och att ni inte tänker skapa ett fjärde rike med hjälp av pengarna.
Det här är ju helt befängt!
Jag heter Noel Holcroft och jag är arkitekt!
Jag är utlandsfödd, men ändå fullvärdig amerikansk medborgare.
-Ni är lika besatta som min mor! -Övertyga mig, är ni snäll.
Hur tänker ni använda pengarna?
Jag behöver inte berätta nånting för er!
Visst måste ni det.
Annars dödar jag er.
Berätta hur ni tänker använda pengarna.
Jag menar allvar, mr Holcroft.
Dessutom riktar ni en pistol mot mig.
Ni är uppenbarligen från vettet.
Men jag medger att det gör mig mer angelägen att svara på era frågor.
Först och främst...
Högt upp på listan av saker jag inte ska göra med pengarna-
-är att bilda ett nazistparti.
Jag ska inte lägga pengarna på en ny Edsel-modell, en musikal-
-eller skänka dem till Enighetskyrkan.
Ta bort den där, den gör mig nervös.
Men den gör er mycket talför. Fortsätt.
Meningen är att jag ska använda pengarna i ett gottgörande syfte.
Det är ganska svårt efter så här lång tid.
Jag kommer nog att donera pengar till medicinska fakulteter i Israel-
-eller i Polen, om de tillåter det.
Jag låter öppna högskolor i Afrika...
Jag vet inte, jag har inte hunnit tänka på detaljerna än.
För så mycket pengar kunde USA sätta 15 pers och en järnsexa på månen.
En järnsexa är en mycket användbar klubba på korta banor med tre i par.
Nu tar ni det lugnt och gör precis som jag säger.
Vad vill ni att vi gör, mr Holcroft?
Jag antar att ni ska sträcka upp händerna i luften.
Jag är just en snygg nazist som inte vet vad jag ska göra med pistolen.
Jag kan inte tala för Wolfsschanze-
-men själv är jag övertygad om att mr Holcroft inte är en ny Führer.
Ge mig pistolen, mr Holcroft.
Ni skulle göra mänskligheten mindre nytta om ni råkade skjuta er i tån.
Tack.
Jag är också övertygad.
Ni kan gå, mr Holcroft.
Miss Tennyson kör er tillbaka till London.
Adjö, mr Holcroft.
Jag ber om ursäkt.
Jag tror att vi tog fel.
Det var tur att han inte blev dödad i Genève.
Ju mindre vi talar om Genève desto bättre.
Nu måste vi hålla honom levande så att han tar oss till listan.
-Var är vi? -Vid Albert Bridge i Battersea.
Jag stannar här för att vi ska gå ut. Har du paraply?
-Var skulle jag ha fått det från? -Inte vet jag.
Män brukar ha paraply.
Leighton har säkert ett i bilen.
Kan du se efter i skuffen?
Bagageutrymmet.
-Då måste jag ju gå ut. -Ja.
-Det är ett parasoll. -Nej, ett golfparaply.
Leighton har inget handikapp och har visst fått 68 på St Andrews en gång.
Det här är inte min grej.
Jag borde skaffa mig en pistol.
Det finns galningar överallt och alla verkar dras till mig.
Kan du eller Oberst ordna en pistol åt mig?
Jag skulle göra det själv om jag visste hur.
Jag vill träffa din bror Johann.
-När kan jag göra det? -Jag vet inte.
Han skriver insiktsfulla men märkliga ekonomiartiklar i The Guardian.
Han är världens näst främsta expert på pundkursen.
Det innebär att han är svår att få tag på.
Holcrofts bokhandel.
Ja, det är jag.
Vem är det som frågar?
Herregud, herr fältmarskalk...
Ja, självfallet.
Ja, jag förstår precis.
Ja.
Jag har lite att ordna i affären först.
Sen tar jag nästa flyg.
Vi kan ses i morgon eftermiddag.
Ja, min son måste givetvis stoppas.
Fasen också!
Vindrutan är full av parkeringsböter, nu hamnar jag säkert i fängelse.
Sätt er i bilen, så ringer jag till Johann.
Blev han plötsligt så lätt att få tag på?
Vi lämnade Herr Oberst för en timme sen och bilen står kvar-
-vilket innebär att de tycker att ni kan träffas. In i bilen nu.
Grattis, ni fick visst godkänt på provet.
-Har jag utsatts för ett prov? -Ja.
Vad hade hänt om jag inte hade blivit godkänd?
Det hade varit mycket förargligt, som Leighton hade sagt.
Vad är det här för ställe?
En ridklubb där Johann och jag är med.
Vi växte upp med vackra hästar i Sydamerika.
Det var hemskt att behöva lämna dem.
Nu får vi hitta lite ridkläder åt dig.
Ni kan väl rida?
Klockan är halv tolv, miss Tennyson.
Jag rider inte mitt i natten. Det gör ingen!
Jag vill bara prata med er bror, så be honom att sitta av.
Jag har alltid drömt om att rida mitt i natten.
-Ni har väl ridit förut? -Ja, två gånger.
Fick jag verkligen en långsam häst?
-Välkommen till London, mr Holcroft. -Det här är min bror Johann.
Det sitter en man i baren som har följt efter mig.
Han är yrkesmördare.
-Jag ber om ursäkt för... -Vi måste härifrån, så vi kan prata.
Om vi är iakttagna är det bäst att bete oss så naturligt som möjligt.
Det är svårt för en man i grå flanellkostym att se naturlig ut-
-på en hästrygg mitt i natten när han när som helst kan bli skjuten.
Humor i pressade situationer är beundransvärt.
Sa jag något roligt var det inte avsiktligt, mr Tennyson.
Jag har aldrig känt mig mindre rolig.
-Vi sitter av, så känns det nog bättre. -Det låter som en bra början.
Då har vi dessutom skydd av hästarna.
Ni har rätt, vi är i fara och måste prata.
Jag har känt till pakten hela livet-
-men inget om mängden pengar eller vilka jag skulle samarbeta med.
Fast de sa att en nog var amerikan.
I kväll fick jag reda på att Kesslers son är den tredje.
Det är förstås rimligt.
Vi går en sväng så att hästarna får varva ner.
Triumviratet bestod av Clausen, von Tiebolt och Kessler.
Vi måste ta reda på om Kesslers son lever-
-och i så fall var han bor och vad han heter.
Det bästa stället att leta på är centralarkivet i Berlin.
-Flyg dit i morgon, men inte ihop. -Varför inte?
Jag har varit på flykt hela livet och har erfarenhet av sånt här.
Minns du hotellet på Falkensteinstrasse?
Schonfahr.
Det är inget pråligt ställe, men vi har gömt oss där förr.
Helden ger er adressen.
Jag gör egna efterforskningar här och hör av mig.
Ni måste resa var för sig.
Ingen av oss går säker förrän pakten är undertecknad.
Det är bäst att ni går nu.
Helden visar er var bakdörren är.
Min affär!
NI LÄMNAR NU AMERIKANSKT OMRÅDE
Tack så mycket.
Älskling!
Ett rum tack.
Det kostar 70 Mark, 80 med handduk.
Jag har nog råd med en handduk.
Med handduk.
Välkommen till Berlin, mr Holcroft.
Det här var verkligen mysigt.
Jag trivs verkligen här.
Flagnande puts är charmigt.
Och spegel över sängen...
-Ska jag sova där? -Ja, just det.
-Det är säkert Johann. -Svara inte.
Johann ringer tre signaler och ringer upp igen om en minut.
Det här är nödvändigt. Tror ni jag gillar de här kläderna?
Folk är faktiskt ute efter att döda oss.
Vi är säkra i det här rummet.
Vi behövde inte visa våra pass och är helt anonyma.
Om det var Johann ringer han igen...nu.
Så trevligt att du ringer.
Det betyder att vi kan prata.
Du kan inte mena allvar!
Jag ringer klockan elva. Tre signaler, 30 sekunder, två signaler.
Tre signaler, 30 sekunder, två signaler?
Det är så det går till.
Tänk på att Johann och jag har gömt oss hela våra liv.
När andra tjejer tänkte på kläder pluggade jag in säkerhetsrutiner.
Använd alltid falskt namn, byt rum varje dag-
-ring alltid från telefonkiosker-
-och svara endast om signalerna följer överenskommet mönster.
Vapen ska alltid plockas isär inför flygning-
-och vid ankomst sättas ihop så fort som möjligt.
Här är pistolen ni bad om, mr Holcroft.
Låt mig nu berätta vad det mystiska telefonsamtalet gällde.
Johann har hittat Erich Kessler, ni kan aldrig gissa vem det är.
Vilken bra täckmantel att bli världsberömd!
Visst är han fantastisk?
Jag har skivan, men det är mycket bättre så här.
Det var mycket bättre.
I kväll kanske det till och med blir felfritt.
Mr Holcroft, miss Tennyson...
Det var strålande!
Ljudet av en Holcroft som klappar... Jag blir verkligen smickrad.
-Jag heter Jürgen Maas. -Angenämt.
Visst är det ett passande namn på en dirigent?
Jag hade tagit Arturo Toscanini om det inte redan var upptaget.
Dessutom har jag inte rätt italienskt temperament för Verdis operor.
Låt mig få se på er.
Så ni är alltså von Tiebolts dotter och Clausens son.
Underbart!
Ursäkta mig, jag är alltid uppe i varv när vi har repeterat.
Som ni ser är jag genomsvettig.
Dirigenter sägs bli gamla för att de svettas och viftar med armarna.
Krokodilerna, å sin sida, blir flera hundra år genom att inte göra nånting.
Det är svårt att veta vad man ska tro.
Det här har varit det mest spännande dygnet i mitt liv.
Först ett samtal från Johann Tennyson på The Guardian-
-som för övrigt aldrig har givit mig bra recensioner.
Han hade häpnadsväckande nyheter, om än inte helt oväntade.
Min mor gav mig ledtrådar genom åren-
-men jag trodde bara att hon fantiserade.
Men det är alltså sant?
Det verkar så, men det finns en hake.
Det finns alltid en hake. Berätta mer.
Det finns en samling människor som vill hindra oss-
-från att skriva under kontraktet.
Min mor protesterar i tron om att allt är en ondsint plan från min far.
-En man vid namn Oberst... -Fältmarskalk Falkenheim.
En man vid namn Falkenheim protesterar-
-i tron om att nynazisterna vill göra mig till sin nye Hitler.
Jag vet att det låter helt befängt-
-men vi har verkligen utsatts för fara.
Två personer har dödats i Genève och en i New York.
Ska jag säga Herr Maas eller Herr Kessler?
Säg Erich.
Allt det här har skett mycket fort-
-men pengarna har väntat i 40 år och kan nog vänta lite till.
Vi vet inte vad som är i görningen, men det är nåt som inte stämmer.
Ingen bör göra nåt eller skriva under nåt förrän vi vet vad det är.
Jag tycker vi ska vänta med allt i ett halvår eller ett år-
-och ägna tiden åt tankearbete och planering.
Vi låter pengarna vara och lär känna varandra först.
Helden och jag bör nog flyga tillbaka till Johann i London.
Det har ni nog rätt i, men stanna åtminstone för att hämta andan.
Ni kan väl komma på konserten? Jag börjar med Schubert-
-går djärvt vidare till Bartok och avslutar i Brahms trygga händer.
Tack, Erich. Det vore trevligt.
Om ni skulle råka somna är Schubert i sömnen bättre än ingen Schubert alls.
Ulrich!
Ulrich följer er ut och hjälper er att få tag på en taxi.
Mr Holcroft, miss Tennyson...
Helden, Noel...
Jag skulle vilja krama er, men först måste jag duscha.
-Vi ses i kväll. -Tack så mycket.
Jag går som på moln.
Ni har gjort mig till ett mycket lyckligt geni.
Idiot! Klåpare!
Ska inte fyra personer, en bil och en bomb räcka för en gammal tant?
Nu börjar han bli ett problem, som befarat.
Hade du tagit hans om hans mor skulle vi ha sluppit kvällens övningar.
Jag ska ge dig ett råd.
Misslyckas inte en gång till.
-Vad är det här? -Sankta Selena-festivalen.
Hon är skyddshelgon för världens äldsta yrkesgrupp.
Paraden avslutas alltid med en orgie.
-Visst är Tyskland vackert? -Verkligen.
-Vill ni ha sällskap på orgien? -Han är redan upptagen.
Hallå där, jag heter Fritzl!
-Titta, det är Fritzl! -Vem är det?
En ung man som beter sig som om han kände oss.
Egentligen skulle jag vilja bli filmregissör.
Ni får dödar oss, mr Holcroft. Jag heter Hartman och är på er sida.
Gå tillbaka till hotellet.
Det är inget lätt jobb att hålla er vid liv.
En Browning? Låt mig åtminstone visa hur den används.
Den här kan ni inte skjuta nån med.
Returfjädern är felvänd.
Nu har jag lagat den.
-Har du sett en man och en kvinna? -Ja, många gånger.
Gå ner, jag går hitåt.
Ducka!
-Han är död. -Är du oskadd?
Vi måste ta oss härifrån!
Hotellet!
Nej! Nej!
Nej, snälla...
Herregud!
Lugn, det är ingen fara.
Det är ingen fara.
Förlåt, Helden.
Det var en mardröm.
Jag drömde att...
Det var ingen mardröm, eller hur?
Jag dödade en man i dag.
Det hände verkligen på riktigt.
Herregud...
Jag dödade honom.
Du gjorde det du var tvungen till.
Det var väldigt modigt, du räddade livet på oss.
Du var så modig, helt fantastisk.
Jag älskar dig, Noel. Jag har aldrig träffat nån som du.
Du är så snäll, så modig, så galen och så underbar.
Älska med mig, Noel.
Är det han?
Ja.
-Är du säker på det? -Ja, det är han.
Johann!
Jag trodde att Berlin var säkert.
Jag förstår inte hur de kunde hitta er.
Nu förstår du nog hur viktigt det är att pakten skrivs under.
Fyra personer dog och nästan min syster också.
Med fyra miljarder kan vi få tag på de där fanatikerna.
Jag vill inte ha gömt mig hela livet förgäves.
Borde vi verkligen stå här?
Brandenburger Tor är världens mest bevakade plats.
Vi måste prata, Noel.
-Har ni träffat Kessler? -Ja, i eftermiddags.
-Kan vi lita på bankmannen? -Manfredi? Ja, om vi ska tro min mor.
-Kan vi lita på Oberst? -Nej, han är galen.
Han har fullt upp med sitt egna lilla krig.
Vi kan bara lita på på oss själva, på er, mig, Kessler och Helden.
-Vi måste till Genève. -Vi flyger i kväll.
Flygplatserna är inte säkra. Kör dit, på småvägar i den mån det är möjligt.
Jag tar tåget.
Kessler går säker som Jürgen Maas.
Ring honom och säg åt honom att flyga till Genève.
Vi ses där om tre dagar.
Vi bor på olika hotell.
Jag bor på Royale.
Helden och jag ses där prick klockan 18 på onsdag.
Hon uppdaterar mig och kan ta med meddelanden till dig.
Vi får inte höras per telefon.
Ring Manfredi och säg att vi träffas för att skriva under pakten-
-på torsdag klockan elva.
-Noel... -Ja, Johann?
Jag vill veta att du verkligen är fast besluten om det här.
Jag dödade en man i kväll.
Då har vi ännu en sak gemensamt.
Jag var också tvungen att döda en gång för länge sen i Sydamerika.
Vi är bröder nu.
Vi är verkligen bröder.
Förbannade Heinrich Clausen!
Jag hoppas att han lider fruktansvärda kval i helvetet.
Han gjorde nog med skada när han levde.
-Ska han förstöra min sons liv också? -Försök att vara lugn.
Frågan är om du kan övertala honom att inte skriva under.
Hur skulle jag kunna göra det?
Nån tror i alla fall att du kan det.
Annars skulle de inte ha försökt mörda dig i går.
Visste du om det?
Jag hade inte tänkt säga nåt om det.
Det var fruktansvärt att se hela min bokhandel förstöras.
Jag borde förstås ha stannat där, men min sons liv är ju i fara.
Det var du... Det var din man som räddade livet på mig!
Du är helt otrolig, inte undra på att jag var kär i dig.
Du var oerhört vacker-
-men som alla flickor på den tiden var du galen i uniformer.
Jag var bara 17 år när jag gifte mig med Clausen.
Han var så stilig och skräckinjagande i sin svarta uniform-
-och jag blev smickrad av att en så mäktig man ville se åt mig.
Nog om det. Var är min son?
I går var han i Berlin med von Tiebolts dotter.
Fyra personer dog i ett skottdrama på gatan.
Det är möjligt att din son dödade nån av dem.
Skulle min Noel döda...?
Var är han nu?
Vi har en stor Mercedes bakom oss.
Den har följt efter oss i en halvmil och nu börjar den komma närmre.
Det är säkert bara en vanlig söndagsbilist.
Men med tanke på att det är tisdag-
-kanske vi ska se vad som händer om du gasar.
Är det ingen som kan engelska här?
Jag trodde att engelska var ett världsspråk.
Jag trodde att ni fick lära er det i småskolan.
Mr Holcroft...
Jag skulle aldrig ha litat på er, er jävel!
Allt har sin förklaring.
Försök er inte på några yviga stunttrick är ni snäll.
Tack gode gud att det är du, Lee!
Jag förstår om ni är upprörda, det var en hemsk natt.
Särskilt för stackars Hartman.
Finns det möjligtvis nån whisky här?
Nej, hur skulle ni veta det?
Tyskar tar allt så bokstavligt.
När jag bad dem att hålla er kvar tills jag kom-
-visste jag inte att de skulle ställa till med sista akten i "Ragnarök" .
Finns det whisky står den nog här inne och skåpet är säkert låst.
Tyskar är väldigt snåla när det gäller dricka.
Hur i helvete hittade ni oss?
Vill man försvinna obemärkt bör man inte hyra bil med kreditkort.
Varför stoppade du oss?
Herr Oberst vill prata med er.
-Sakta i backarna nu... -Han har en gäst från USA med sig.
Min mor?
Det går inte, jag måste träffa Johann på hotellet i morgon klockan sex.
Det skadar inte om ni reser var och en för sig.
Jag och Holcroft träffar dig i Genève i morgon, när vi varit i England.
Om vi skyndar oss hinner vi hem till England innan tedags.
Jag är Johann Tennyson från The Guardian, jag söker Herr Oberst.
Han pratar inte med journalister.
Om ni nämner mitt namn kanske han ändrar sig.
-Vad sa ni att ni hette? -Tennyson.
En herr Tennyson söker er.
Släpp in honom.
Von Tiebolts son? Känner du honom?
Nej, men jag känner till honom.
När ryktena om pakten nådde oss för två år sen-
-rekryterade vi hans syster.
Det är en skarpsint och hederlig flicka-
-som högaktar sin bror och gärna pratar om honom.
Hon vet inte att vi använder henne för att hålla koll på honom.
Du borde skaffa en sån där i färg.
Det är bra att han kom, vi behöver talas vid.
Det är en stilig gosse, men hans far var en avskyvärd karl.
Såvitt jag vet är sonen vad han verkar vara, men å andra sidan...
Stig på, mr Tennyson.
Ursäkta att jag dyker upp oanmäld.
Jag avbryter er visst mitt i lunchen, jag ska låta er äta klart.
Stanna ni, er syster är vän till familjen.
Alltså är ni vår vän.
Det här är Althene Holcroft.
Får jag lov att presentera Jonathan Tennyson.
Jag kände er far för tusentals år sen, mr Tennyson.
-Ni är alltså Noels mor? -Känner ni min son?
Vi har nyss lärt känna varandra, men ska nog bli goda vänner.
-Vi tog en ridtur ihop häromkvällen. -Satt Noel på en häst?
Han var lite nervös, men tyckte om det.
Snart ger han sig nog på hästhoppning också.
Det gläder mig nåt enormt att ni är här, Frau Clausen.
Det var roligt att höra, men jag heter mrs Holcroft, inte Frau Clausen.
Sitt ner, det var inte meningen att avbryta er.
Frau Clausen...
Fältmarskalk...
Visst är det varmt här inne?
Det är nästan outhärdligt varmt här inne.
Alldeles för varmt för att sitta med en tjock pläd om benen.
Senila gamla dumbom...
Vad gör ni här?
Det har kommit till min vetskap att ni två-
-misstycker till att Noel Holcroft ska skriva under pakten.
Ni vill stoppa honom med alla medel, även om era medel lyckligtvis är ringa.
Vilken utsökt potatissallad!
Har ni gjort den, Frau Clausen?
Jag känner att det är en liten gnutta dragon i.
Inte undra på att Noel är så förtjust i sin mamma.
Håll era darrande, leverfläckiga händer borta från knapparna.
Lägg dem i knät där de hör hemma, som en duktig fältmarskalk.
Sitt still och var tyst, Frau Clausen.
Till saken.
Pakten är olyckligtvis ogiltig utan Noels underskrift.
Han ska skriva på enligt planerna-
-klockan elva på torsdag förmiddag.
När han gjort det kommer han, i likhet med er-
-att bli överflödig.
Säg mig, du vämjeliga, överflödiga gamla man...
Hur många känner till listan?
Frau Clausen...
Förstår ni vad som håller på att ske-
-eller handlar ni bara utifrån nån vriden variant av kvinnlig intuition?
Jag visste att det skulle sluta så här.
Jag kände Clausen.
Ni trodde att ni kände honom.
Men förstod ni hur mycket han hatade er-
-för att ni lämnade honom och tog hans son från honom?
Kan ni tänka er ett hat som är så intensivt-
-att det kan vänta i många år på hämnd?
Han var så full av hat att han offrade sin enda sons liv.
Vad...
Vad är det ni vill uppnå?
Frau Clausen...
Liksom min far är jag idealist.
Liksom min far drömmer jag om en bättre värld.
Det har gått 40 år sen Nürnbergprocessen.
40 år av så kallad upplysning och demokrati.
Vad har man åstadkommit?
Truman släpper atombomber på kvinnor och barn-
-och ändå är det min far som betraktas som krigsförbrytare.
I Jalta fördömer en senil president en tredjedel av världen till kommunism.
Likt en missionär som blivit vansinnig ger Europa-
-Afrikas tillgångar till vildar som knappt vet hur en trumma fungerar.
Ni ger dem stridsvagnar och gevär att ersätta pilbågarna med-
-och frysar så att de kan spara fienden till söndagsmiddagen.
Jag ska vara taktfull nog att inte ens nämna Vietnam.
I hela er vackra och demokratiska värld-
-skenar inflationen i kapp med analfabetismen.
Och i Amerika röstar man för lag och ordning-
-men skjuter presidenter, skolbarn och rockstjärnor ute på gatorna.
Världen kan inte styras-
-av ängsliga, okunniga och svaga.
Tack vare min far, Kessler och Clausen-
-är den tiden snart förbi.
Listan som ni var så intresserade av ligger här i min ficka.
Det är inget konstigt för en journalist att ha en lista med tusen namn.
Men de här tusen namnen är de rätta.
Det är tusen namn som kommer att förändra världen.
Vilka jävla svin!
FÖRRÄDARE
Vi tar en titt i gästboken.
Jag trodde att han var på väg till Genève.
Helden ska ju träffa honom i morgon kväll!
Berätta för henne om morden, men inte om vem mördaren var.
Hon skulle nog inte klara av sanningen.
-Men varför...? -Oberst kände till listan.
Vilken lista?
En man har mördats och ni är regeringsagent...
Jag tillhör inte brittiska underrättelsetjänsten.
Jag arbetade åt Oberst-
-i mer eller mindre samma bransch som mr Beaumont.
För det mesta är jag dock på den goda sidan.
Ni måste åka till Genève som planerat.
Ni måste träffa jäveln som gjorde det här.
När pakten är undertecknad dödar jag honom förstås.
Eller så kan ni göra det, om ni vill.
Det vill jag.
Det är öppet.
Du är fantastisk, Johann.
Han bölar över sin mamma som den barnunge han är.
Han skriver under i morgon.
-Misstänker de ingenting? -Nej.
Ta mig i din famn och säg det...
Säg det, snälla Johann.
Helden...
Min älskade...
Min syster...
Min maka...
Jag låg med honom, jag hade inget val.
Men jag låtsades att det var du.
Min älskade...
Min bror, min make...
Han har antagligen listan med sig vart han går.
Vi har ju letat överallt.
Den kan förstås ligga i ett bankfack nånstans, men troligtvis inte.
Drick, det behöver du.
Hon är hos mördaren och jag är helt maktlös.
Så här dags i morgon är pakten undertecknad.
Det vore mycket förargligt om den jäveln anade nåt.
-Vem är det? -Helden.
Kom in.
Hur gick det? Berättade du?
Han var helt bestört.
Han litade inte på Herr Oberst, men det här...
Han blev förkrossad när han hörde om din mor.
Jag berättade vad du hade sett, de döda och den stackars hunden.
Jag är hemskt ledsen.
Vi behöver nog alla få tid att sörja de döda.
Vad är det, mr Holcroft?
Jag sa ingenting till henne om hunden.
Jag förstår.
Klockan är elva.
Det här är ett historiskt ögonblick.
Jag önskar att min far kunde ha varit med oss i dag.
En heroisk dröm från en stad i brand för 40 år sen-
-håller på att förverkligas.
Kan vi gå vidare nu, mr Manfredi?
Förlåt, men det här är en viktig händelse för mig...
Det gäller oss alla, men jag ska dirigera en konsert i kväll.
-Vi spelar Mahler. -Jaså, Mahler?
Champagne.
Ni har rätt, låt oss gå vidare.
Vill ni vara vänlig att skriva på här, mr von Tiebolt?
Skål för vår far.
Wilhelm von Tiebolt.
Skål för min far, Erich Kessler.
Ska inte du utbringa en skål, Noel?
Skål för min far, Heinrich Clausen.
Miss von Tiebolt, mina herrar...
Skål för pakten.
För pakten!
Vad i helvete är det här?
Sa jag inte att jag har sammankallat till presskonferens?
Jag tror att det är ett stort misstag.
Vi har ju inga planer eller uttalanden klara.
Som journalist värnar ni väl om allmänhetens rätt att veta?
Ja, självfallet...
Men innan vi har nåt att säga blir det här bara en fars.
Vi måste avstyra det. - Eller vad säger du, Erich?
Jag kan hantera journalister.
Jag säger några ord om svältande barn-
-sen kan vi låta oss fotograferas medan de applåderar.
God förmiddag, mina damer och herrar.
Jag heter Noel Holcroft och jag är son till general Heinrich Clausen.
Jag har nåt mycket viktigt att säga.
I dag har en pakt som skrevs under krigets sista dagar-
-av Heinrich Clausen, Erich Kessler och Wilhelm von Tiebolt-
-undertecknats av deras äldsta söner-
-Jonathan Tennyson, Jürgen Maas och mig själv.
En summa pengar har överlåtits till oss-
-som under åren har vuxit till 4,5 miljarder dollar.
Hur mycket, sa ni?
4,5 miljarder dollar.
Hur ska pengarna användas?
Vi ska använda pengarna för att uppfylla våra fäders önskningar.
-Han sköter sig bra. -Förstår du ingenting, din idiot?
Förstår du inte att han vet?
Han vet ingenting.
Han ljög sig igenom livet-
-och ljuger än i dag från sin grav.
Det jag skrev på i förmiddags var inte bara en pakt-
-utan min egen dödsdom.
I förrgår blev min mor mördad på grund av det här dokumentet.
Ytterligare sex personer har dödats-
-och själv lever jag enbart för att min underskrift behövdes.
Om jag nu röjs ur vägen på ett smidigt sätt-
-kan Clausens, Kesslers och von Tiebolts önskan-
-uppfyllas, enligt min fars snillrika plan från 40 år sen.
Vänta, så ska jag förklara.
Det är en strålande idé, genialisk i all sin enkelhet-
-som går ut på att slå samman alla världens terroristgrupper-
-för att ställa till med en internationell kris och politiskt kaos.
Med 4,5 miljarder dollar och en stark ledning-
-kan de spränga tio flygplan varje vecka-
-mörda alla världens ledare, vända folkslag mot varandra-
-och skapa upplopp i världens städer.
Till slut skulle världen vara försatt i ett tillstånd av anarki och panik-
-och redo för en ny och stark ledare-
-som kan återställa ordningen och ta befälet.
Denna nya ledare är redan utsedd.
Johann von Tiebolt har tränats för det här sen barnsben.
Han har en lista över alla världens terroristledare...
Gör inget dumt nu, Johann! Det skulle förstöra allt!
Här är listan som ligger bakom allt dödande.
Med 4,5 miljarder dollar och en stark ledning-
-kan de spränga tio flygplan varje vecka-
-mörda alla världens ledare, vända folkslag mot varandra-
-och skapa upplopp i världens städer.
Stäng av, jag tål inte att se det!
Allt kommer väl att bli bra? Säg att allt blir bra!
Allt kommer att bli bra.
Annorlunda också.
Jag älskar dig innerligt.
Vi kanske kan gifta oss.
-Vi måste inte, men... -Är det en del av planen?
Det är knappast en plan, jag har ju bara känt dig en vecka.
-Det hade varit trevligt. -Hade varit?
Så länge det varade.
Hur länge skulle det ha varat?
Ett halvår? Kanske ett år...
Fem år vore säkrare, men så länge hade de nog inte kunnat vänta.
-Vad pratar du om? -Hur skulle det ha gått till?
En hjärtattack?
Fridfullt medan jag sov, eller kanske ute på gatan?
Det finns så avancerad utrustning nuförtiden.
Man får ett paraply i sidan på en full tunnelbanevagn-
-och två timmar senare dör han av en hjärtattack.
Var det planen?
Trodde du att det skulle gå så enkelt?
Tror du inte jag förstod att kidnappningen var en bluff?
Trodde du jag trodde att du var ärlig när vi älskade?
Ja.
Trodde du verkligen att jag var kär i dig?
Ja.
Du hade rätt.
Jag visste ingenting.
Men i går kväll avslöjade du allt.
Hunden.
Jag insåg det när jag sa det.
I samma ögonblick som orden lämnade min mun.
Det värsta är att jag faktiskt var kär i dig.
Det är jag fortfarande.
Om du verkligen är det kanske vi...
Den här kan du inte skjuta nån med.
Jag har vänt rekylfjädern fel-
-precis som du gjorde innan du gav den till mig i Berlin.
Nu fungerar den.